- Gintautas Labanauskas, Kauno miesto tarybos narys
- Teksto dydis:
- Spausdinti
Mūsų pernelyg mažai, kad galėtume išlikti, savo Tėvynę mylėdami per atstumą. Aišku, jeigu norime išlikti kaip tauta. Teritorija - ji niekur nedings. Visai neblogai sutvarkyta transporto infrastruktūra: jūrų uostas, oro uostai, geležinkeliai ir sausumos keliai, per kuriuos rieda ir ateityje riedės tranzitiniai kroviniai. Galbūt šią teritoriją ir toliau vadins Lietuva, o gal tiesiog „Rainland“, atsižvelgiant į lietingą orą ir vis labiau į paraštes lietuvių kalbą išstumiantį anglišką žargoną.
Į paraštes išstumiama ne tik kalba. Į paraštes išstumiama tai, kas leidžia mums išlikti tauta, valstybe, o ne tiesiog gyvenama teritorija. Valstybės nesirūpinimas piliečiais, dvigubų standartų taikymas „saviems“ ir „svetimiems“, nors Konstitucijos 29 straipsnis sako, kad visi mes prieš įstatymą esame lygūs. Mes netinkamai giname Lietuvos interesus Europos Sąjungoje. Kopijuojame ir bandome integruoti pas mus tai, ko daugumai Lietuvos žmonių visiškai nereikia. Aklai sekdami madingomis pseudovertybėmis, mes prarandame savo tautinį identitetą, prarandame savo pamatinį ryšį su istorinėmis vertybėmis, prarandame savo šaknis, o kartu ir tikėjimą ateitimi.
Šalyje, kurioje nebeliko trijų milijonų gyventojų, kultūros ir švietimo prioritetu negalima laikyti seksualinių mažumų propagandos. Toleruoti mažumas mes privalome, tačiau savo ruožtu turėtume skatinti gausesnių šeimų kūrimą, sudarydami tam palankias sąlygas. Privalome siekti, kad žmonės dirbdami galėtų ne tik išlaikyti, bet ir didžiuotis, turėdami daugiavaikes šeimas, kad galėtų būti ramūs nesibaimindami, jog sulaukus nedarbingo amžiaus bus apvogti valstybės, o jų vaikai ir anūkai neras darbo ir bus priversti išvykti svetur.
Australija, Ispanija, Prancūzija ir kitos valstybės, kurių gyventojų skaičius artėja ar net viršija 100 mln. gyventojų, gali sau leisti tos pačios lyties santuokas net ir su rūtų vainikais bažnyčioje, nesibaimindami, kad išnyks. Jos galėtų leisti santuokas ir žmogaus su gyvūnais, na ,gal ne dabar iš karto, o šiek tiek vėliau, kai visuomenė įgaus tolerancijos. O kodėl gi ne? Gyvūnai žmogaus draugai, jie taip pat turi teises, kaip ir tie, kurie juos myli. Sakysite skamba ciniškai? Bet taip pat ciniškai skambėjo kalbos apie seksualines mažumas vos prieš dvidešimt metų. Tuomet vienose šalyse jie (seksualinės mažumos) buvo laikomi ligoniais, kitose- nusikaltėliais. Kad toks dvidešimt pirmojo amžiaus tolerancijos scenarijus nėra visiškas absurdas, įtikina pornografijos industrijoje egzistuojanti seksualinių santykių su gyvuliais paklausa ir kartas nuo karto mūsų kaimuose vis dar pasitaikantys gyvulių išprievartavimo atvejai. Šiandien tai vis dar laikoma nusikaltimu, bet tai galbūt tik laiko ir tos pačios visuomenės tolerancijos klausimas.
Vokietijos kaizeris apie revoliuciją Rusijoje sakė, kad Vokietijai tokie eksperimentai (revoliucijos) pernelyg pavojingi. Istorija parodė, kad jis buvo teisus. Po Spalio revoliucijos Rusija buvo nusviesta aštuoniasdešimt metų atgal. Neeksperimentuokime ir mes. Mūsų pernelyg mažai, mums tie eksperimentai bus per brangūs ir gali kainuoti išlikimą kaip tautai.
Mes turime savo vertybes, kurios susiformavo per šimtmečius. Esame darbštūs, tikime Dievu, gerbiame tėvus, Lietuvą mylim labiau nei visą pasaulį, vertiname vyro ir moters santuoką, kuri duoda mums brangiausia – vaikus, garantuojančius tautos išlikimą. Tai kokių perkūnų mes turime maivytis ir vaikytis pseudovertybių, organizuodami gėjų ar lesbiečių paradus, ieškoti Viešpačio pas budistus Tibete, tuokti vyrus bažnyčioje ar legalizuoti žolės rūkymą?
Būkime tolerantiški, bet būkime savimi. Tokiais, kokias buvome šimtmečiais, neišduodami savo vertybių, savo tikėjimo, kuris padėjo mums išlikti kaip tautai pačiais sunkiausiais istorijos laikotarpiais.
SUSIJĘ STRAIPSNIAI
-
Vietoj kryžiaus – kryželis4
Kultūros ministerija kartu su biudžeto pinigus beriančia komisija jau laukia linksmųjų siūlymų, kam skirti 2024 metų Lietuvos nacionalines kultūros ir meno premijas. ...
-
Žuvies skonio vištiena
Seniau kaimo žmonės, norėdami nusifotografuoti, prašydavo: „Nutrauk mane.“ Keistai, ar ne? Betgi ir fotografas Rimantas Petrikas, sukūręs įspūdingą kaimo žmonių portretų seriją, sakydavo: „Koks žmogus yra, tokį jį ir nut...
-
Erudicijos viltis3
Prancūzų filosofas Guy Debordʼas prieš beveik pusę šimtmečio paskelbė negailestingą savojo laiko visuomenės būsenos diagnozę: sociumas gyvena pagal vadinamąją spektaklio logiką. Tai reiškia, kad anuometis vakariečio elgesys n...
-
Viešas palinkėjimas naujajam sveikatos apsaugos ministrui4
Neseniai Seime prisiekė naujasis sveikatos apsaugos ministras Aurimas Pečkauskas. Spalį šalyje vyks Parlamento rinkimai, po kurių, tikėtina, pasikeis Vyriausybės paveikslas. Tačiau naujasis ministras dar turi pakankamai laiko imtis neatidėliotin...
-
Karsto nešėjų cechas2
Vladimiro Iljičiaus Uljanovo (1870–1924) sveikatai silpnėjant, Kremliaus nomenklatūros užkulisiuose vis dažniau būdavo iškeliamas sosto įpėdinio klausimas, o ir pačiam Iljičiui ši tema vis labiau nedavė ramybės. Galvoje sukosi p...
-
Senjorai ir TV pudra4
TV laidos vedėja sako: „Pasirodo, 2024 m. darbdaviai vis dar klausia amžiaus, vis dar prašo nuotraukos.“ Į pokalbį pakviesta lygių galimybių kontrolierė paaiškina, kad taip daryti negalima, nes pagyvenęs žmogus dėl savo am...
-
Kiek kainuoja surengti olimpines žaidynes?1
Daugiau nei dviem savaitėms Prancūzijos sostinė buvo tapusi didele sporto arena po atviru dangumi, kur tinklinio kamuoliai švilpė šalia Eifelio bokšto, žirgai jodinėjo Versalio rūmų kieme, o sportininkai plaukiojo Senos upe. Organi...
-
Medalių spindesys ir skurdas1
Olimpinės žaidynės – ne tik galimybė atletams patikrinti savo ištvermę, lankstumą, greitumą, raumenų tvirtumą ir akies taiklumą, bet ir padiskutuoti apie sporto finansavimą. Tokių pokalbių pagrindiniai motyvai nesikeičia metai i&scar...
-
Modernumai per prievartą10
Nors kovido isterija pasibaigė kadaise, į banką iš anksto neužsiregistravęs neįlįsi. Registracija – internetu, aišku. Tarpduryje pasitikusi moteriškė išegzaminuoja ir vis tiek pasiūlo reikalus užraukti virtualiai. ...
-
Vyšniauskai, kepurė dega!177
Vogti – negalima. Dar baisiau yra vogti ir čia pat meluoti. Turbūt tokių elementarių pamokų per gyvenimą nėra girdėjęs seimūnas Andrius Vyšniauskas ir jo kolegų būrelis. Žiūri į visus kiaulišku žvilgsniu ir, atrodo, nejauči...